Natt til 13. mars 1860 ble Stavanger rammet
av en katastrofal brann. Dagen etter
kunne man konstatere at over 200 bygninger
var blitt flammenes rov, og 2000
mennesker blitt hjemløse. Brannen startet
i en bygning ved Østervåg, og den kraftige
vinden fra sørøst sørget for at den raskt
spredde seg vest- og nordover. Grensen for
brannen gikk gjennom Salvågergaten og
oppover til Valberget og endte ved Skagen
38, det gule sjøhuset som tilhørte Jacob
Kielland & Søn. Dagens byggelinje langs
Skagenkaien i dette området gjør et brudd
like etter Skagen 38, og er et synlig minne
om brannens utstrekning.
Skjebnen ville at også Skagen 38
brant ned i 1997 mens Elektro-Brukt
hadde utsalg der, men bygningen er nå
tilbakeført til slik den så ut i tiårene før
forrige århundreskifte da den var eid av E.
Ulstrups Dampskibsexpedition.
Ingen fotograf har dokumentert hvordan
bydelen Holmen så ut etter brannen.
M. Gabriel Monsen derimot, satte seg ned
oppe på Blidensol og tegnet den nedbrente
byen. Bare Kiellands eiendom innerst
i Børevigå og et sjøhus på Kjerringholmen
sto igjen. Ellers er det bare rester av
skorsteiner og ildsteder som viser at det
har stått hus på området. Helt til venstre
ser vi murene til festningen Skansen, hvor
kruttlageret var blitt fraktet bort i tide.
|
Valbergtårnet sto ferdig i 1853 og var i 1860
fremdeles utstyrt med fialer, dvs små pyntetårn
på taket. Først i 1987 ble Valbergtårnet
fredet. Vi ser også sjøhusrekken som
fortsetter helt bort til Strømsteinen. Sjøhusene
ligger nå for det meste langt inne
på land, etter store utfyllinger i forbindelse
med kaiutbygginger og opparbeidelse av
Havneringen. Men Sjøhusrekken har i
dag en spesiell vernestatus som en viktig
del av Stavangers næringshistorie med fire
markante utviklingstrekk: Sildeperioden,
seilskipsperioden, hermetikkperioden,
oljeperioden og nå rykker en femte næringsgenerasjon
inn i disse bygningene:
Motebutikker, konsulenter, advokater og
restauranter.
Mange har undret seg over hvilken
stor bygning som er plassert i forgrunnen.
Sammenhengen må ses i måten Monsen
komponerte bilder på. Som så ofte ellers
er det forgrunnen som dominerer, og derfor
virker et provisorisk lysthus med med
seildukstak mye større enn det egentlig
var.Vi legger også merke til den kraftige
steinmuren som utgjør tegningens nedre
kant. Blidensol var ikke en del av Egenesløkkene,
men grenset til løkke A3 - dagens
«Rudlå». Løkkene skulle innegjerdes
av doble steinmurer, og kanskje er det den
østlige steinmuren til denne løkken vi her
ser et utsnitt av.
Side 5
|